Det ædle Huset Batiatus står ydmygt!
Ydmyg af de velsignelser
guderne har valgt at overøse os med.
Med tilstedeværelsen af Capuas mest ærværdige borgere,
skal vi sammen hylde
protektoren Legatus Claudius Glaber!
Forpligtelser i Senatet afholder ham beklageligvis fra at deltage,
men hans ord gengives i behørig tale
af de gode talegaver hans betroede kone besidder.
Gode borgere af Roms begunstigede søster,
det er mig en stor glæde, at jeg, Legatus Claudius Glaber,
skænker Quintus Lentulus Batiatus
min protektion, med de fordele det afføder.
Ingen anden mand i Capua
fortjener dette ærefulde privilegium.
Gode Batiatus skal holdes som et ideal
i en by sølet til i skygger og forræderi.
Det ledende lys fra hans retskafne hjerte
giver lys i disse mørke og foruroligende tider.
Af denne og usigelige andre grunde...
Vær rolig.
... giver jeg min fulde og ubetingede støtte
til valget af ham som ædil.
Aemilia forsømte at nævne dit ønske om et embede.
Jeg havde intet, gode Sextus.
Ikke før Legatus bragte emnet på bane.
Ædil er lige under øvrigheden.
Vi må spise sammen og diskutere det yderligere.
Mit hjerte til Legatus, Glaber, og hans støtte.
I håbet om, at I vil dele det i de kommende dage,
skænker jeg en gave af blod!
To legender fra arenaen skal møde hinanden sine missione!
Ingen nåde gives, ingen barmhjertighed vises.
Ret blikket mod Crixus.
Den vilde galler!
Hvem kan mon tæmme ham?
Der findes kun én mand.
Spartacus! Dødens skygges banemand!
Er han ikke noget af et syn?
Han er som en gud.
Crixus...
Jeg har givet mit svar. Lad os få en ende på det her.
Begynd!
TO DAGE TIDLIGERE
Du taler om farlige sager.
Vi lever i farlige tider.
Mange anser stadig Crixus for vores sande mester.
Deriblandt mig.
Doctore, jeg vil træne med en palus.
Tilladelse gives Spartacus.
Har du talt med Hamilcar?
Han er med os.
Men Castus og de andre gallere
nægter at komme uden Crixus.
Hvilket standpunkt har Rhaskos?
Det samme.
Vores antal er stadig lavt.
Vi må vinde Crixus' støtte og se det stige.
Den dumme galning er stadig under lås og slå.
Hvordan får vi ham på vores side uden at tale med ham?
Det har sine fordele at være mester.
En mulighed vil indfinde sig.
Svar!
Den har bare at indfinde sig snart.
Måtte du rejse dig op?
Glaber bliver protektor,
og de indflydelsesrige hilser mig som en satans broder!
En strålende pragtfuld dag.
Skæmmet af formørkede skyer.
Må jeg bede om et ord, Dominus. I al fortrolighed.
Doctore.
Lad dine sure tanker strømme ud, og jeg skal forsøde dem.
Glabers lejesoldater afstraffer uden grund.
Mændene lider under det.
Den byrde må udholdes.
Jeg har ikke tid til sådanne banaliteter.
Med al respekt, enhver ludus har brug for dens lanistas bevågenhed.
Jeg søger en mere ædel titel, langt væk fra arenaen.
Ønsker De, Deres families arv reduceret til et minde?
Nej. Men jeg trættes af støvet og det hårde slid
og ønsker at se min andel i blod og sand
tilset af en med mere opmærksomme øjne.
En, der hele tiden har været loyal.
Skulle De betro ludusen til en slave?
En slave, aldrig.
Jeg ville bekendtgøre det til festlighederne,
men du presser mig.
Min advokat udfærdiger papirerne, der giver dig frihed.
Frihed?
Du skal ikke være min Doctore.
Du skal overtage lanistakåben
og blive hjerteligt modtaget med dit navn, Oenomaus.
Jeg troede, den nyhed ville være til glæde.
Mine beklagelser,
jeg har hørt et rygte, der har plaget mine nætter.
Sig frem, og du skal sove igen.
Barca blev ikke skænket sin frihed.
Han mødte sit endeligt hos Dem.
Rygtet taler sandt.
Men nævner ikke grunden.
Barca blev sendt ud for at levere en meddelelse til Ovidius.
I stedet slagtede han manden samt hans familie,
imod ordre.
Jeg tog hans liv,
inden magistratus opdagede ugerningen
og tilintetgjorde os alle.
Og Ashur? Hjalp han Dem med dette valg?
Når du bliver lanista,
konfronteres du med beslutninger med dystre konsekvenser
og kender dit værd på den beslutning, du træffer.
Mærker du, han bevæger sig
og er ivrig efter at indtræde i verdenen?
Hvordan ved du, det er en dreng?
Fordi vi har gudernes forbandede gunst.
Glabers protektion, adgang til de højere lag i Capua,
løftet om et politisk embede.
Alt, vi nogensinde har blødt for, endelig indenfor rækkevidde.
Vi er i sandhed velsignede.
I dag har jeg kun givet gode nyheder og fået så beherskede reaktioner!
Glæden er afdæmpet, så vi er klar til festlighederne.
Glabers protektion kan have banet vores vej til eliten,
men de har en glubende appetit.
Hvilket måltid kan tilfredsstille dem?
Et, som kun Huset Batiatus kan forberede.
Spartacus, Theokoles' banemand, i et opgør til døden.
Vi viste allerede den adspredelse
ved Numerius' toga virilis.
Varro kunne ikke hamle op med Capuas mester.
Vi må give dem det, de blev foruden den aften.
Det, Capua ønsker at se,
men kun få privilegerede under vores tag
skal være vidne til.
Capuas mester, Spartacus,
i en kamp for sit liv,
mod den eneste mand, der har nogensinde har besejret ham.
Er det dit forpulede håb?
At den slagne galler skal generhverve sin position?
Forsvind.
Du tager fejl af hensigten.
Crixus skal dø,
for krænkelser mod Huset Batiatus.
Så kæmper vi samme sag.
Du nævnte en tvivl.
Crixus er den eneste gladiator, der er en trussel mod Spartacus.
Men der er en politisk fordel
i at fremvise Regnmageren, mens jeg fører valgkamp.
Så må vi sørge for, at Spartacus sejrer,
og Crixus forsvinder fra erindringen.
Det var alt.
Med protektion kommer uheldige bindinger.
Det er jeg bevidst om.
Jeg genkalder mig første gang, du stod foran mig,
en vild i lænker.
Nu står du som døden, lavet af kød og ben.
Jeg blev formet under Deres hånd.
Men dine anstrengelser
har gjort Huset Batiatus så ophøjet,
og det fortsætter med at stige.
Om to dage er vi værter for de mest indflydelsesrige i Capua,
til fejringen af protektionen.
Selvom det vil være Theokoles' banemand,
der er den sande attraktion.
En stor ære.
Skal mændene udstilles i villaen?
Legatus ville se ned på sådan en ældgammel tradition.
Du og de andre skal forblive på pladsen.
Hvor er vores gæster?
Højt oppe på balkonerne.
Intet øje skal nægtes Capuas mester,
når han står over for ærkefjenden i et opgør til døden!
Skal jeg kæmpe mod Crixus?
Bekymrer det dig?
Det er på høje tid.
Men der ligger ingen ære i at tage livet af en løve i bur.
Han skal træne igen,
så han bedre kan henrykke folket inden sin død.
Du har en helvedes masse forstand på det her.
Crixus skal befries for lænker, men kun til træning.
Det dyr må ikke løbe frit rundt, hvis han igen skulle vise tænder.
Forlad mig og sov en stund, mens du drømmer om at trække dem ud.
Jeg beklager, Dominus.
Der er noget, jeg trænger mere til end søvn.
Du forlanger det umulige.
Portene til villaen skal stå åbne,
inden jeg skrider til handling mod Batiatus.
Skal jeg risikere alt?
For hvad?
For at Spartacus kan få sin hævn?
Nej.
For at hans hjerte endelig kan finde fred.
Var hun så vidunderlig,
din kone?
Hun var solen,
der aldrig stiger igen.
En trist sag
at blive nægtet dens varme.
Jeg sørger for, porten åbnes.
Men jeg kræver noget i bytte.
Min pris er
at føle dig indeni mig.
At mærke lidt af den kærlighed, du følte for hende.
Galleren bør ikke have en udfordring som Spartacus!
Du undervurderer manden, Aemilia.
Crixus var engang mester, var han ikke?
Kampen er knap begyndt.
Meget kan nå at ske, som den skrider frem.
Jeg beklager, Domina.
Jeg skal hente mere vin fra gemmerne.
Send en anden.
Du skal være her for at se til gæsterne.
Hør på mig.
EN DAG TIDLIGERE
Har Dominus beordret min frigivelse?
Det kan du takke Spartacus for.
- Spartacus? - Han ønsker dig i topform,
når du står foran ham sine missione.
Guderne har besvaret mine bønner.
Havde de blot besvaret dem tidligere.
Du står foran ham i morgen, når solen går på hæld.
Selv hvis det var nu, ville udfaldet ikke ændre sig.
Det har jeg lovet Naevia.
Jeg vil ikke dø, før jeg har fået min frihed,
og hun atter er i mine arme.
Tal ikke om frihed,
før du taler til ører, der ønsker at høre det.
Dominus vil nok desværre være døv for evigt.
Sæt din lid til nogle tættere på dig.
Dominus frigiver mig fra slaveriets bånd
og giver mig lanistas kåbe.
Det er en velfortjent titel.
Sammen skal vi få glansen tilbage til denne ludus
og Naevia i dine arme.
Kun Spartacus står i vejen for dig.
Så må han falde.
- En festlighed? - Fyldt med hele eliten.
Deres død skal bringe kaos over Capua.
Det vil vare mange dage, inden de formår at forfølge os.
Vores plan former sig.
Hvad med Crixus?
Du skal stadig tage det emne op med den skide galler.
Det vil komme helt naturligt, som lovet.
- Crixus! - Ja!
Crixus!
- Crixus. - Crixus.
- Ja! - Ja, Crixus!
For helvede da også.
Nu skal blot manden, der hader dig, overbevises om
at slutte sig til dig.
Er opgaven færdigbragt?
Min mands protektion har fået jeres festligheder hinsides himlen,
med skyer bristefærdige af ærefulde gæster.
Altius, og hans fætter, Gaius? De er en nødvendighed...
Og kommer som beordret.
Aemilias mand, Sextus?
Han er en tidligere magistratus, men elsket af mange.
Hans støtte ville være nok til at få et embede.
Uopsættelige sager drager ham mod Rom.
Det er ingen trøst, Ilithyia.
Det kan hans tilstedeværelse blive.
Han vil udskyde sin rejse med tanke på jeres festligheder.
Hvordan fik De ham gjort interesseret?
Han begunstiger mig.
Det gør de fleste ægtemænd.
Deres tjenester må have været meget påskønnede.
Der er behov for flere.
Da Deres ærede mand ikke er her,
må De holde talen for vores fornemme gæster.
Blot et par ord, som fra hans mund,
om de gode egenskaber Huset Batiatus besidder.
Jeg skal udarbejde noget passende til lejligheden.
Det er unødvendigt. Det er allerede skrevet.
Jeg må ikke gøre, hvad jeg lyster, og nu tager De min tunge som gidsel?
Der skal ikke bare plapres løs.
Hvor længe skal jeg lide under Deres krænkelser?
Så længe mit åndedræt giver mig liv.
Det bliver, som De ønsker.
Jeg ved, der har været gnidninger mellem os,
men jeg ser ingen grund til, vores nuværende arrangement
skal blive ubehageligt.
Vi var så nære venner engang.
Ønsker De ikke det igen?
Gid jeg kunne få solen til at gå baglæns
og genfinde verdenen, som den var.
Hvil.
Spis.
Vi begynder igen, når middagssolen har passeret.
Du bevæger dig godt.
Som havde du aldrig smagt pisken.
Smerte glemmes, når den udøves på andre.
Jeg vil have dig på toppen, når vi mødes.
Er det alt, du ønsker?
Rhaskos taler om dine længsler.
Hvilken feber har ramt ham,
så Spartacus tror, jeg vil slutte mig til ham?
Og bringe mine mænds liv i fare?
Mit liv?
Har du et, uden den kvinde du elsker deri?
Jeg har aldrig haft større ønske om at leve.
Jeg kender dit hjerte, Crixus.
Jeg følte engang det samme som dig.
Så ved du også, at jeg overlever og ser Naevia komme tilbage til mig.
Som min kone kom til mig?
Batiatus beordrede hendes død.
Hvordan fik du nys om det?
Aulus fortalte mig det, inden jeg dræbte ham.
Jeg skal se Huset Batiatus falde
sammen med forbryderens blod på jorden.
Det ville jeg også gøre, men jeg har ingen mulighed for det.
Min flugt ville ikke hjælpe Naevia.
Hvordan kan jeg skaffe hendes frihed eller finde hende,
alt imens romerne jager mig som en hund?
Slut dig til mig,
og sammen skal vi finde hende.
I et andet liv kunne vi have været brødre,
men ikke i dette.
Jeg må vinde min frihed i arenaen.
Så står vi i vejen for hinandens sag.
Og begge sager er retfærdige.
Men hvis jeg falder,
må du aflægge ed på, at du finder Naevia og befrier hende.
Og jeg skal have vished for, at sejrer du,
vil du en dag kræve Batiatus' liv.
I morgen
vil en af os dø.
Det har altid været skæbnebestemt.
Dominus.
Har du fået det, vi skal bruge i morgen?
Gode Marcellus var meget hjælpsom.
Gå.
Varro havde et godt øje.
Vend dit mod forretninger.
Hvad fik vi fra Marcellus?
En løsning på et yderst belastende problem.
Et par dråber i hans kop, og skæbnen er beseglet.
Det må ikke dræbe ham.
Vores gæster skal tro, at kampen er lige,
eller velvilje bliver til beskyldninger.
Det vil svække Crixus og være til Spartacus' fordel.
Det er et under.
At noget så småt kan vælte en legende.
Alle mænd falder.
Kun tiden og metoden adskiller dem.
Lad det ske.
Og det bliver samtidig et farvel til den satans galler.
Crixus bevæger sig med dødeligt formål.
Han er meget bedre mod Spartacus
end fjolset Varro.
Stakkels Varro. Han fik aldrig en chance, gjorde han?
Crixus, derimod, truer med at tage mesterens
liv og titel.
Så sandelig.
Galleren kan overraske.
Indtil døden.
Jeg beklager.
OM MORGENEN
Det ædle Huset Batiatus står ydmygt.
Ydmyg af de formuer, guderne vælger
at overøse os med.
Du bør bruge "velsignelser" i stedet for.
"Formue" lyder for meget som naturalier.
Velsignelser, så.
Quintus, har denne by nogensinde set sådan en mand?
Din fader ville være så stolt.
Den gamle djævel ville være revnet af misundelse
af at blive overgået af en uværdig søn.
Han elskede dig, Quintus.
Men han havde ingen tiltro til mig.
Gid han kunne se Huset Batiatus
løfte sig sejrrigt under mine vinger!
Vores søn skal arve et forpulet imperium!
Et imperium siger du?
Fundamentet er allerede lagt. I dag skal vi bygge oven på det!
Spartacus og Crixus!
Forhadte venner, skal se hinanden i døden!
Hele republikken vil misunde,
hvad de få privilegerede bliver vidne til.
Det vil sent blive glemt.
Jeg frygter, din beslutsomhed svækkes.
Den er hård som sten.
Jeg ønsker blot at se en ende på sagen og manden.
Ashur sørger allerede for det.
Vend tankerne fra en ulykkelig fortid og se mod en prægtig fremtid.
Festlighederne kan få hænder til at ryste.
Selv de mest øvede.
Stor taknemmelighed.
Lad nerverne dulmes.
Du skal nok gøre en god figur her, det kan jeg mærke.
Må du spise fra din herres bord?
Jeg forbereder dette som en hyldest til den mægtige Crixus,
inden hans kamp mod mesteren.
Må guderne velsigne det da
og give ham styrke til at dræbe Spartacus.
Jeg ville gemme bønnerne.
Jeg tror ikke, Spartacus falder i dag.
Jeg har engang hørt Crixus hjælpe ham i arenaen
ved Vulcanalia-legene.
Hvad får dig til at tro, det ikke sker igen?
Jeg er sikker på mange ting blandt disse vægge.
Din skønhed er blandt dem.
Aurelia, der er brug for dig på pladsen.
Bliv ved min side, vig ikke fra den,
og vi ses udenfor.
Jeg gider ikke holde i hånd.
Jeg ønsker at beskytte dit liv, din dumme lort!
Tal højere, og se os alle dø.
Jeg skulle få hans skide pisk fjernet,
sammen med armen, der fører den.
Doctore er en hæderlig mand.
Jeg ønsker ham ikke død.
Heller ingen slave.
Du bekymrer dig om ligegyldigheder.
Rhaskos og de andre
tilslutter sig ikke sagen uden Crixus.
De vil gribe øjeblikket.
Crixus er død, og der vil stå én mester.
Doctore, vand.
Disse festligheder plejer at gå over gevind.
Skulle det ske igen,
skal du gå et sikkert sted hen.
Det eksisterer ikke.
Ikke siden du tog Varro fra mig.
Og jeg vil foragte mig selv i al evighed for den dåd.
Sammen med stemmen, der beordrede det.
Du bebrejder Batiatus.
For mange ting, men ikke dette.
Drengen Numerius forlangte, at simpel sjov skulle ende med døden.
Skal jeg tro på en mand, der vil gøre alt for at vinde?
Jeg er ikke noget fjols.
Ashur forbereder måltidet til Crixus
og taler om visheden om din forbandede sejr.
Fordærver de hans mad?
Gjorde de også det for Varro?
Var det sådan, du tog ham?
Jeg er uden skyld.
Selvom det er sandt,
håber jeg stadig, at Crixus tager dit liv, inden han falder.
Du forrådte mig.
Alligevel er jeg kommet for at sige, fejlen ikke er din.
Du skal ikke beskyldes for at være svag.
Det er mænd, når de står over for muligheden for et knald.
Jeg synes, vi skal glemme det.
Det eneste, jeg beder om, er sandheden.
Fortæl mig, Naevia ikke betød noget for dig.
De beder mig tale med falsk tunge.
Hvad skulle det betyde for vores barn?
Barn?
Et spirende frø har taget sit greb.
Guderne velsigner os.
De forudser, at jeg er faderen,
ikke Dominus?
Jeg føler blodet fra en mester fylde mig.
Jeg føler dig, Crixus.
Jeg har ofte drømt om at få et barn
med Naevia.
Vi to er færdige.
Crixus...
Jeg ønskede ikke, det skulle ende således.
Dræb den galler!
Crixus begynder at blegne.
Som alle minder gør.
Du er svækket, fordi de har forgiftet dig!
Gør det af med ham!
De ønsker at se dig død.
Det ønsker jeg ikke.
Slut dig til mig, broder,
og vi skal se Huset Batiatus falde.
Skær ham i to!
Dræb den køter!
Spartacus.
Dræb dem!
Dræb dem alle!
Vær ikke urolige, borgere. Alt er under kontrol.
Tro mig.
Han ville dræbe dig, det satans dyr.
Vi må genvinde kontrollen!
Hvor fanden er vagterne?
Hvorfor står De der? Saml Deres mænd!
Jeg skal sørge for Dem.
Hamilcar!
Crixus!
Hvad er dette vanvid?
Spartacus viser os vejen.
Han er en køter uden ære!
Dette hus er uden ære!
Batiatus beordrede hans kones død!
Og Domina,
hun har ødelagt mig, fordi jeg vragede hendes hjerte.
Jeg har givet denne ludus mit liv!
Nej, de tog det fra dig. Fra os alle sammen.
Du bad mig stole på dig. Jeg beder om det samme.
Beær os alle og se dette skide hus bragt til ophør.
Gå!
Nej!
Denne gang redder jeg dig, broder.
Venner, vi er i fuldkommen sikkerhed her i villaen.
Situationen tages hånd om! Dæmp jeres hjerter.
Mine vagter er uden tvivl ved at tage sig af disse...
De har mistet forstanden!
Hvor fanden er Ilithyia?
Kom! Lad os komme væk!
Bloker dørene. Lad ingen komme ud.
Hvad med gæsterne?
Jeg er Legatus' kone. Luk de forbandede døre!
Ilithyia!
Åbn dørene!
Husker du, hvad jeg sagde? Her i selvsamme rum?
Hvis der var mere til Barcas afrejse,
skulle du og jeg udveksle ord.
- Doctore... - Hold din forbandede kæft.
Jeg har set, hvordan du hvisker giftige ord.
Og inficerer dette hus' ære.
Vil du dræbe en forsvarsløs mand?
Hvor fanden er æren i det?
Mon du kan huske, hvad jeg lærte dig,
da du stadig var en mand.
Dørene...
Glabers mænd har blokeret dørene.
Ilithyia.
- Hvordan kunne hun gøre det? - Moder!
- Quintus... - Gå! Gå!
Kom.
- Vi er alle døde. - Nej, vi får magten over huset igen.
- Tag Numerius, skjul jer. - Kom. Jeg kender et sted.
Hvor går du hen?
Til min mand
og Spartacus' død.
Sølle.
Tror du, det gør en forskel?
Selvom livet svinder,
kan min hånd stadig mærkes.
Den udtænkte Barcas død, så magistratus' endeligt,
den hjalp endda til at presse Glaber til at blive protektor.
Hver stråle, hver sten i dette fandens hus
bærer Ashurs tegn!
De bærer kun dit forræderi.
Mit satans forræderi?
Hvornår stod du frem for Ashur?
Hvornår hilste I på mig med andet end hån og foragt?
Fandens røvhuller!
Du fik det, du fortjente!
For Barca og alle andre du har forrådt,
din tid er omme.
Gid denne arena var stedet...
Dit blod ville vanære sandet.
Så send mig på min vej,
som du ville en gladiator.
Doctore.
En venlighed til afsked.
Ashur!
Quintus...
Quintus?
De havde ret.
Der er stadig noget mellem Dem og jeg.
Hvor er Naevia?
Hvor?
Ledsag mig og Dominus ud af villaen, og jeg fortæller dig det.
Jeg tror ikke på dig.
Nej,
Crixus...
Vores barn...
Jeg vil hellere se det dødt,
end ammende ved dit bryst.
Vi må skjule os.
Var det Deres?
Den lille, tynde stemme?
Formede den ordene, der tog Varros liv?
Varro?
Han fortjente at dø.
Han var intet.
Hvad kendte De til manden?
At han sang til sit barn, der sov i hans arme?
At han kyssede tårerne på min kind, når jeg var ked af det?
Kendte De faderen?
Ægtemanden?
Han var ikke en perfekt mand,
men han var min.
Han var min! Han var min!
Han var min! Min!
Han var min!
Min!
Aurelia...
Rolig.
Det er ovre.
Hold øje med pigen.
Er det ikke nok?
Hvor mange flere skal dø?
Jeg ønsker blot at se én.
Jeg er din Dominus! Jeg skal tage jeres skide hjerter!
Quintus...
Lucretia!
Hvor langt ville De gå
for at holde Deres kone igen?
Mærke varmen fra hendes hud?
Smage hendes læber?
Hvor mange mænd ville De slå ihjel?
Hundrede?
Tusinde?
Her står blot en mellem Dem og hende.
Gå til hende.
Fortæl hende, at selv guderne ikke kan holde jer adskilte.
Lyv, som De løj om min kone!
Oenomaus...
Du var intet før mig!
Jeg gav dig alt!
Jeg gav dig midlerne til at acceptere din skæbne.
Og nu bliver De tilintetgjort af den.
Jeg gjorde det, fordi det var det rette at gøre.
Blod kræver blod.
Vi har levet og tabt
under vores herrers luner alt for længe.
Jeg accepterer det ikke.
Jeg vil ikke se en broder dø
bare for sjov.
Jeg vil ikke se endnu et hjerte flået ud af brystet,
eller et åndedrag opgive uden nogen grund.
I var ikke alle tilhængere,
men det er sket.
Det er sket.
Jeres liv tilhører jer, skab jeres egen vej.
Eller kom med os,
og sammen skal vi se Rom skælve!
- Ja! - Ja!